Jeg tror på himmelen.
Jeg tror også på helvete.
Jeg har aldri sett noen av delene, men jeg tror de eksisterer.
De må eksistere.
For uten en himmel...
Uten et helvete...
Er vi alle på vei til limbus.
Kommer du?
Hvis det er ille, kommer sykepleierne og henter oss.
Han har anfall, Dr Grey!
Hva med nå da? Kan vi gå nå?
Sadie, gå og finn noe annet å gjøre. Nå.
Det er en ordre.
Hvorfor er du fortsatt her?
- Jeg er her for deg, Izzie Stevens. - Nei, det er du ikke,
for jeg slo opp med deg. Så du er ikke her for meg.
Jeg er lei for det, men...
Du må dra.
- Jeg kan ikke dra. Jeg er her for... - Meg. Ja, akkurat.
- Det er jeg. Jeg er her for... - Slutt å si det!
Dr Bailey, jeg ringte akkurat UNOS.
Jackson er øverst på listen for lever og tarmer.
De kommer ikke raskt nok. Ammoniakk-nivåene øker.
Jeg trodde vi hadde kjøpt oss 24 timer.
Er det ikke det du sa, at det gir oss 24 timer?
Vi gjør alt vi kan.
Jeg vet det. Jeg vet dere gjør det.
Kan du ha meg unnskyldt?
- Himmel og hav. - Han hadde et anfall.
- Jeg ga ham lorazepam. - Har du sendt etter Shepherd?
- Jeg sendte etter deg. - Send etter Shepherd.
- Pasienten vil ikke det. - Sa han det?
Ja. Ikke send etter ham.
Han er forferdelig ubehagelig.
Mr Dunn matcher ungen som trenger transplantasjon.
Han matcher.
Alt dette ble ikke forårsaket av et anfall,
- men det vet du nok allerede. - Å, nei.
Dette er mitt prosjekt.
Dr Grey får ikke æren.
Du har nok hjerneblødning,
hvilket er grunnen til at vi må hente Shepherd hit.
Dr Bailey, han kommer til å dø uansett.
Gutten som trenger organer, vil leve, regner jeg med.
Og jeg?
Jeg har organer...
Og jeg er klar til å dø.
- Dr Sloan. - Dr Grey.
- Etter deg, Dr Grey. - Takk, Dr Sloan.
TILKALLINGSROM
Det føles så galt på så mange nivåer at jeg ikke kan telle dem engang.
Men det er ingen sak i noen bok som sier hvordan man takler dette.
Jeg trenger ingen bok. Jeg gjør det beste for pasienten.
Jeg foreslår at du gjør det samme.
- Jeg gjør det. - Å? Har du sendt etter Shepherd ennå?
Skal du sende etter ham?
Jeg skal gjøre mitt beste for å holde den vakre gutten i live
lenge nok til at vi finner noen organer.
Jeg foreslår at du gjør alt du kan for å holde din pasient i live.
For vi er leger, Grey. Vi er ikke... bødler.
- Ikke si det. - Låst.
Folk som sover, eller?
- Hvorfor gidder jeg å spørre? - Dette er latterlig. Jeg trenger søvn.
- Det er ikke en god lyd. - Det er en dum lyd.
Det er en veldig dum lyd.
- Himmel! Går det bra? - Nei!
Den er bøyd. På midten. Jeg tror jeg brakk den!
Hent Torres! Fort!
Jeg fikk en krise-melding
og jeg har gryterett i ovnen som jeg har brukt halve natten på...
- Hei. - Unnskyld.
- Er Cristina her? - Nei.
Ok, da. Ok, da.
Det er gryterett i ovnen hvis du er sulten.
Takk.
Er det noen endring?
- Har Matthew blitt bedre? - Beklager, ingen hjerneaktivitet.
- Hva gjør dere med ham? - Blodprøve.
Det er standard. Unnskyld oss.
Dere passer på Jackson hele dagen.
Han har ikke lever eller tarmer,
så det bygges opp gift og hjernen hever. Vi kan ikke stoppe det, men sinke det.
Du har ikke tid til dette, å tenke på noen andre.
Stevens, jeg trenger et nikk. Et gjesp. Kanskje en liten rap.
Noe som lar meg vite at du er i stand til å holde gutten i live.
- Ja. Beklager, jeg er din. - Fin måte å høre på. Takk.
Dr Bailey, hvor lang tid har vi igjen?
16 timer på det meste.
Det finnes en leverdialysemaskin som Mage-tarm bruker til prøver.
- Leverdialyse? - Det er nytt og helt eksperimentell.
Det kan bli kvitt giftene.
Det kan kanskje gi Jackson noen timer til.
Greit, Stevens, sett opp en ICP-monitor.
Begynn å spore det intrakranielle trykket. Karev, hent maskinen.
Hva om den er koblet til noen?
Hvis de har mer enn 16 timer å leve, så kobler vi den fra.
- Jeg vil av denne saken. - Dr Bailey?
Jeg vil av denne saken. Jeg vil av... Den lille gutten kommer til å dø.
Og jeg vil ikke være der og se det. Jeg bare vil ikke...
Jeg kan ikke se det. Jeg vil av. Jeg vil av denne saken.
- Når var sist du sov? - Nei, det går bra.
- Du trenger et par timers hvile. - Det går bra.
Det går bra. Bare gå.
Ok...
Det går bra, det går bra.
- Du er veldig glad. - Jeg er det.
Jeg er glad for å se deg. Du er ikke glad.
Nei, jeg har bare vært her i hele natt.
Hvordan går det med psykopaten? Er han borte ennå?
- Ja, ja, snart. - Bra. Jo før han drar, jo bedre.
Moren min liker deg, forresten.
Hun syns du er bra for meg.
- Dr Torres! Takk og lov for at du er her. - Skal til akutten. Fikk en krisemelding.
Det var jeg som sendte den for Dr Sloan.
Han er krisen. Han selv. Det er på hans person.
- Er Mark skadet? - Ja. Nei. Ja, hardt skadet.
På en fæl måte som er fæl for alle som er menn,
men spesielt for Dr Sloan.
Han har kanskje brukket et bein.
- Et bein? - Han brakk et bein.
Han brakk beinet sitt.
Du tuller, ikke sant?
Du tuller ikke.
Cristina, jeg ville be om unnskyldning for i går.
Det var aldri meningen å komme til deg i den tilstanden.
Du trenger ikke å si noe.
Som en regel, hvis jeg dusjer med en kvinne, er det uten klær.
Og hvis jeg havner i sengen naken, pleier jeg ikke å besvime og...
Det er greit.
- Det er ikke det. - Nei.
Men du trenger ikke å snakke om det.
Det blir litt vanskeligere å puste.
Du kan slutte å gjøre dette, William. Du kan slutte når som helst.
Jeg vet det.
Skal jeg sende etter Dr Shepherd?
Han er kjæresten din, ikke sant?
Ja. Jeg hadde det på følelsen.
Ja.
Jeg hadde det på følelsen.
Mannen har veldig god smak.
Akkurat nå tenker jeg bare på sitroner.
Sitroner?
Da bestefaren min var døende, sa han at han luktet sitroner.
Det eneste han snakket om i tre dager, var at det luktet sitroner.
Jeg venter på å lukte det, og jeg gjør ikke det.
Han var jo selvfølgelig en løgner, så...
Er du sikker på at jeg ikke skal hente Dr Shepherd?
Jeg er sikker.
Ok.
O'Malley, hva du enn gjør, så må du slutte med det.
- Jeg skulle hjem. - Ikke nå mer.
Du må snakke med alle sykepleierne.
Se om noen pasienter på hjerte- lungemaskin er O-positiv eller hjernedøde.
Kryssmatch dem deretter mot Jackson Prescott.
- Ungen slipper opp for tid. - Ok.
Og O'Malley...
Vær følsom overfor familiene.
Vi trenger organene, men vi kan bare spørre.
Vi kan ikke presse. Vi kan ikke tvinge. Forstått?
Selvfølgelig, sir.
Cristina.
- Det er en ring. - Den er fra moren min.
Den er fra meg. Den var min mors, og jeg skal gi den til Meredith.
Jeg vil vite om hun kommer til å like den,
eller om jeg bør gjøre innfatningen mer moderne.
- Det er ikke min jobb. - Jeg vet dere fortsatt krangler.
Er det ikke på tide å avslutte det? Jeg spør fordi når jeg frir,
trenger hun noen å flippe ut til.
Hun savner deg.
Veldig.
Du savner henne. Jeg vet ikke hva som skjer i livet ditt,
men du må ha noe du trenger å flippe ut til henne om.
Beklager. Du bør spørre noen andre.
Ms. Prescott? Har du spist noe i dag?
Du bør beholde styrken din. Hent deg en kopp kaffe eller mat.
Jeg blir her med Jackson.
Bare gå. Jeg blir her.
Du er som den fyren som gikk ut av videregående
og fortsatt henger ved fotballbanen.
- Tror du på himmelen? - Hva?
Himmelen.
Jeg gjør vel det.
For jeg trodde at dette kanskje var himmelen.
At jeg fikk være her med deg.
Men nå... Nå er jeg ikke så sikker. Jeg tror...
- Jeg tror dette kanskje er helvete eller... - Hva snakker du om?
- Jeg er her for deg. - For meg, jeg vet det.
Jeg skjønner. Jeg hører deg... tusen ganger.
Jeg valgte Alex. Jeg er lei for det. Jeg er virkelig lei for det...
Og jeg er fortsatt her.
Du slo opp med meg og jeg er her. Forteller ikke det deg noe?
Det forteller meg at du er sjalu. At du ikke vil at jeg skal være lykkelig,
- du ville ikke at jeg skulle velge Alex... - Hør, for pokker! Du kan ikke velge Alex.
- Jeg er her for deg! - Denny...
Jeg vil at du skal være lykkelig, Izzie.
Jeg gjør det. Jeg ville dratt hvis jeg kunne.
Tror du jeg vil være her når du vil ha en annen mann?
Jeg kan ikke dra, fordi du ikke hører på meg.
- Jeg er her for deg. - Hva betyr det?
- Du er en lege, Izzie.
Finn det ut.
Takk.
Hva?
Gjorde... Hva?
Ingenting.
Hvordan går det med seriemorderen? Overvåket du ham i går?
Ja. Jeg har det under kontroll.
Cristina, jeg har det under kontroll.
Si at du sendte etter Shepherd.
- Han vil dø. - Meredith!
Han kommer til å dø uansett, om noen få dager. Hvis han dør her,
kan vi donere organene til en 10-åring i korridoren. Derek tillater det ikke.
Jeg sendte ikke etter ham. Håper ikke du gjør det heller.
Jeg vet at du syns jeg tar feil. Bare la meg gjøre dette.
Vær så snill... Hjelp meg.
Hjelp meg.
Jeg vil ikke dø.
- Jeg vil ikke dø. - Send etter Shepherd nå!
Jeg vil ikke dø.
- Bør jeg sette inn kateteret? - Jeg vil se Grand Canyon.
- Se det for deg på ultralyden. - Jeg vil klatre der.
Se ut over "Dead Man's Drop". Ikke fordi jeg er død bare på grunn av,
- utsikten, vet du. - Hold kjeft.
- Hva var det? - Ingenting.
- Skal jeg kunne se nålen? - Ja.
Den skyggen er kateteret.
Har vi hørt noe fra UNOS? Har vi hørt noe?
Jeg skal ringe dem igjen.
Jeg vil også gjerne se den kinesiske mur.
Jeg har reist mye i livet mitt, men dro aldri til Asia. Det angrer jeg på.
Poenget mitt, du utrolig stae kvinnfolk,
er at det er andre ting jeg gjerne vil gjøre og se.
Ting jeg vil gjøre, men ikke kan.
Jeg kan ikke dra til himmelen, helvete eller Asia. Jeg kan ikke annet enn dette
- til du finner ut av det. - Kan du ikke bare si det?!
Jeg beklager.
Kan ikke du bare ta en liten pause, Dr Stevens.
Snakker søsteren din til deg eller bare sjefer hun deg rundt?
Hun pleide å snakke. Nå ber hun meg forsvinne, som vi ikke er venner.
- Hørte dere at Sloan brakk tingen sin? - Hva?
- I vaktrommet. Jeg hørte ham skrike. - Med Torres?
Kanskje. Hvem det nå var, hun som rei ham og brakk ham?
Den jenta vil jeg møte.
Var det Torres?
- Hva? - De to er på og av.
Tror du hun var den som brakk den?
Hvordan skal jeg vite det? Jeg har ikke noe med det å gjøre.
Ingen har det. Definitivt ikke du... Ikke at jeg vet noe.
Visste jeg hvem som brakk Marks penis, ville jeg ikke sagt det. Vi er ikke venner.
Jeg tok ut blindtarmen din og det ødela nesten karrieren min.
Jeg vil ha ham klar og i operasjonsstua om 20 minutter.
Ja, sir.
Du skulle hentet meg for lenge siden.
Faktisk, når jeg spurte hvordan det gikk, skulle du fortalt meg det.
- Jeg fulgte pasientens ønske. - Han får ikke ønsker.
- Han drepte fem kvinner. - Du mener at du har rett,
jeg mener at jeg har rett. Hadde jeg sagt noe, ville det blitt diskusjon.
Han har manipulert deg siden han kom hit. Han jakter på kvinner.
- Jeg tok en avgjørelse som legen hans. - En dårlig avgjørelse.
Det var en gal avgjørelse. Du skal være med på operasjonen
og se at jeg prøver å reversere det du gjorde.
- ICP-en hans er på under 25. - Er kateteret tettet?
- Ser bra ut. - Greit.
Prøv å justere høyden på drypp- kammeret. Hev sengen med 10 grader.
- Hva gjør det? - Ikke mye.
Jackson. Jackson, hør på mamma.
Tiden er ikke inne. Du får ikke dra ennå.
Du må bli her med meg. Hører du meg? Du blir hos mamma.
Tiden er ikke inne, vennen. Jeg elsker deg.
Og du må kjempe. Du må kjempe, Jackson.
Kom igjen, kom igjen. Du må kjempe for å forbli i live.
- Ja, det er et penisbrudd. - Jeg tar selvmord.
- Vi bør operere først, så selvmord. - Himmel!
- Kan du gjøre det? - Han? Nei, han er en slakter.
Han er nøye og han holder kjeft.
Mest fordi jeg har sett deg naken på soverommet til en assistentlege.
Jeg har gjort dette før. Det er ikke vanskelig.
Skjer dette med menn på slagmarken?
Vi skal ikke snakke om hvordan dette skjer. Bestill en operasjonsstue.
Vi må få det gjort fort, ellers risikerer du varige mén.
Å, himmel! Ingen varige mén er du snill.
- Hei... - Gå vekk, lille-Gray.
- Jeg vil ikke at du skal se meg slik. - Det er min skyld.
Jeg sier vær så snill her.
Vær så snill.
Hva har du, O'Malley.
- Du verden. - Fyren er ikke en donor.
De skal til å skru av maskinen.
- Dr Shepherd! - Dr Bailey?
Du må stoppe.
Du må legge fra deg skalpellen. Han prøvde å ta selvmord.
Måtte Gud tilgi meg, men du må la ham gjøre det.
Du må forlate operasjonsstuen.
Om fem dager... Om fem dager kommer denne mannen til å dø,
og organene hans går med ham.
De blir begravd med kroppen, og de vil råtne i bakken,
og det er en forbrytelse.
Det er en forbrytelse mot livet.
Det er bare fem dager. Det er alt.
Det er alt vi tar fra ham, og han vil ikke ha dem uansett.
- Vi avla en ed, Miranda. - Jeg vet... det.
Jeg vet at vi avla en ed, men...
Akkurat nå gir ikke den eden noen mening.
Den gir ingen mening. Den gjør ikke det.
Bare stopp. Ikke gjør noe mer for ham.
Hvis jeg stopper operasjonen,
er det dét samme som at jeg stikker denne skalpellen inn i hjernen hans.
Er det dét du vil?
Ja. Det er dét jeg vil.
- Hva er det du vil? - Jeg beklager.
Jeg vet at dette er forferdelig.
Men det jeg vil...
Det jeg trenger...
Er din manns organer. Leveren og tarmene hans.
- Han er en match for... - Gå vekk.
- Hva behager? - Vær så snill å gå.
Jeg vil ikke at noen skal kutte mer i ham.
Jeg kan ikke.
Jeg takler ikke mer.
Han var frisk.
Han var frisk for to dager siden.
Han er kjærligheten min.
Og han gikk hodet først gjennom en frontrute.
Og jeg må koble fra maskinen.
Han er personen som liksom skal holde meg i hånda når ting er ille.
Han skal være her og hjelpe.
Men han får dra til himmelen.
Jeg takler ikke mer.
Jeg klarer så vidt å gjøre dette.
Så vær så snill og gå din vei.
Jeg vil ikke at noen skal kutte i ham.
Takk for at du gjør dette forresten. Jeg vet du ikke måtte.
Jeg måtte visst det, ellers hadde du presset meg til å holde munn.
- Jeg hadde ikke gjort noe. - Jeg hadde ikke sagt noe.
Det var ikke meg, forresten. Med Mark.
- Hvis du lurte. - Lurte på hva?
Hvem som ødela ham.
Vi er bare venner. Jeg mener vi har også...
Ikke egentlig... ikke nå lenger, faktisk. Han er sammen med en annen
pluss at jeg er lesbisk nå, kanskje.
På en måte. Jeg vet ikke.
Han er uansett med en annen. Det er greit, for jeg lever i sølibat.
Jeg lager mat, som er kjempefint.
Jeg stekte en kylling. Jeg er glad på hans vegne,
at han har noen som kan riste han skikkelig.
Jeg lyver hvis jeg sa at jeg ikke savnet å ha en sikkerhetspenis,
i tilfelle jeg ikke er lesbisk.
Og han var vennen min også. Det er han vel fortsatt,
men det er aldri det samme når noen setter i gang med noen nye,
så det er på en måte slik at jeg har mistet begge tingene,
penisen og vennen.
Jeg hater å miste en god ting, for ikke å snakke om to.
Noen ganger begynner jeg å snakke
og... sier mer enn jeg burde.
Det merket jeg.
Cristina kan virke kald, men...
Det er bare et lokk.
Et lokk til et glass med alle følelsene hennes.
Men... Det er et stort glass.
Så ikke gi opp med en gang.
Torres, jeg håper du finner sikkerhetspenisen din,
eller en flott lesbe å lage mat til.
- Samme hvilken. - Takk.
Hvordan går det med ham?
Det intrakranielle trykket er skyhøyt.
Hvor har du vært?
Det var noen... greier.
Snakkende død mann-greier?
Ja, jeg... jeg vet ikke.
Denne ungen dør foran moren sin.
Det er så ille at Dr Bailey, Dr Bailey, ikke klarer å være her og se.
Men vi jobber livet av oss for å redde ham, og du snakker med en død fyr.
Vil du gjøre det hjemme, så greit. Men ikke her. Her er du en lege.
Begynn å oppføre deg som en.
- ICP-en er for høy. - Jeg ga ham akkurat hypertonisk salt.
- Når fikk han lorazepam sist? - For 20 minutter siden.
Sett ham på drypp og Vec. Og sett ham på en BIS-monitor.
Og ring UNOS igjen.
Jeg vet at det er en liten sjanse. Bare gå.
Hva enn Bailey gjør, så håper jeg at hun har større hell enn oss.
Han blør gjennom kraniet. Skal jeg drenere det?
Det er opp til Dr Bailey.
Dr Bailey?
- Dr Bailey? Skal jeg drenere det? - Nei.
- Det er en stor blødning... - Jeg er klar over det, Dr Yang.
...veldig snart.
Det er opp til deg, Dr Bailey.
Det er opp til deg.
Er jeg en bøddel eller er jeg en kirurg?
Det er opp til deg. Du velger.
Plukk opp skalpellen.
Han kan ikke ta med leveren, tarmene eller nyrene til himmelen.
Hjernen hans er borte, men organene er nok gode
fordi han er en ung mann.
Og jeg vet at dette ikke er noe du vil tenke på.
Det er mer enn noen burde måtte tenke på.
Men han kan ikke ta med seg organene sine.
Jeg hørte om en fysioterapeut fra rehabiliteringsetasjen
som gjør en fancy yoga-greie,
hvor hun vrir seg til en kringle når hun er oppå en fyr.
- Hun sluttet for to uker siden. - Jeg trodde det var Torres.
Hvem det nå var, skrives de inn i Seattle Graces historie.
Sloan er en legende.
Kan dere tenke dere muskelen som trengs for å brekke en slik mann?
Hold kjeft! Bare ikke snakk om det!
- Du vet noe. - Jeg vet ingen har noe med det.
Hun vet noe. Så du noen som kom ut av rommet?
- Kanskje det var henne! - Hva?
Det var meg. Ok? Kan vi droppe det?
Det var meg.
Jeg gjør en greie som gjør mennene helt gale,
og jeg vrei meg vel litt for langt, og brakk greia nesten av. Ok?
Jeg kan kjenne deg.
Jeg kan lukte deg.
Hvis du er død, hvordan kan jeg da lukte huden din?
Så jeg tenker at du kanskje ikke er død.
Kanskje det var en del av meg som var gal.
Kanskje dette ikke er den sprø delen. Du er fortsatt i live.
Ikke sant?
Nei, jeg beklager.
Så hvordan kan jeg føle hjertet ditt?
Fordi jeg er virkelig... for deg.
Er du et spøkelse eller en drøm eller?
Du er en lege, Izzie, en vitenskapskvinne.
- Tenk som en vitenskapskvinne. - Jeg gjør det.
Jeg gjør det!
Vitenskapsfolk tror på det de kan se.
Det de kan kjenne. Fakta.
Kalde fakta.
Jeg slo deg. Det er et faktum.
Jeg kunne kjenne ansiktet ditt på hånda mi. Faktum.
Vi elsket. Det er et faktum.
Jeg kan kjenne pusten din mot huden min. Faktum.
Faktum. Faktum.
Izzie. Izzie, Izzie.
Hva er det som skjer?
Si det.
Jeg er redd.
ICP-en går fortsatt oppover.
- Har du hyperventilert ham nok? - Ja.
Sett ham helt opp.
Jackson, du må holde fast. Greit, vennen?
Melinda, trekk deg tilbake. Du er i veien.
Hold fast for mamma, ok? Vær så snill, Jackson!
Ms. Prescott.
- Nei, nei, nei, nei, nei, nei! - Du må la dem jobbe med ham.
Jeg kan ikke folate sønnen min. Jeg kan ikke. Vær så snill.
- La meg bli, vær så snill! - Vi står utenfor.
- Ser du noen blødninger? - Det ser bra ut.
Godt jobbet, Dr Yang. Du kan lukke igjen.
- Takk, sir. - Så bortkastet.
Han er i live, Dr Grey. Vi reddet et liv.
Det er aldri bortkastet.
Han er bare en liten gutt.
Han har aldri hatt en overnattingsfest. Han har aldri lært å sykle.
Hør på meg, Melinda.
Mirakler skjer. Det skjer medisinske mirakler hver dag. Folk overlever.
Selv når de ikke skulle det.
Jeg må være med ham. Han har aldri vært noe sted uten meg.
Han kan ikke dra alene. Jeg må være med ham.
Du er her med ham. Du er her for ham selv om du ikke er i rommet.
Du er det. Du er her for ham.
Du er...
Jeg er her for deg, Izzie Stevens.
- Jeg er her for deg. - Du er ikke virkelig.
- Jeg har jo sagt at jeg er her for deg. - Du er ikke virkelig.
Izzie, jeg har sagt at jeg er her for deg.
Dr Bailey sier at dere må komme nå.
Tiden er inne for å holde ham.
Han drar nå, Melinda. Hold ham og hjelp ham.
Det er greit, vennen. Du kan dra.
Det er greit. Du kan dra.
Det er greit. Mamma blir ikke sint.
Du kan dra, Jackson. Det er greit.
Det er greit, Jackson. Du kan dra.
Vi har organer!
Få ham i operasjonsstue 3, nå!
- Start gjenoppliving! - Gi ham 0,35 med adrenalin.
Femti med natron.
Avslutter hulevenen.
Slipper klemmene.
Er det noen svarte prikker?
Det ser bra ut.
- Han krasjer. - Start gjenoppliving!
Hent tralla!
- Himmelen eller helvete. - Ja.
Du er her for meg.
- Ja. - Nei.
Du er ikke her for meg.
Du er her for meg.
Du kom for å hente meg.
Jeg visste ikke hva himmelen var.
Jeg trodde du var himmelen min.
Jeg elsket deg så høyt.
Jeg elsket deg så høyt at da jeg fikk komme tilbake...
Trodde jeg...
At du var himmelen min.
Men kanskje...
Kanskje jeg er ditt helvete.
Jeg er syk.
Jeg er syk, er jeg ikke?
Og istedenfor å si det...
I stedet for å be meg redde livet...
Din drittsekk! Din egoistiske drittsekk! Jeg hater deg!
Jeg visste ikke at du hadde en sjanse. Mirakler skjer!
Medisinske mirakler skjer hver dag. Du sa det. Du sa det.
Dra! Dra.
Jeg kan dra nå... fordi du vet det.
Men det er ditt valg. Du kan velge.
Men, lz, hvis jeg drar...
Jeg vet ikke... Jeg vet ikke om jeg får komme tilbake. Hvis jeg drar...
I valget mellom himmelen og helvete,
velger jeg himmelen! Jeg velger livet!
Dra! Kom deg vekk! Dra! Kom deg vekk!
Dra.
- Jeg håper at dette er himmelen. - Dra.
Ja...
Hva venter du på?
Dette.
Jeg er i live.
Ja, det er du.
Jeg lurte deg.
Kjæresten din hadde rett.
Jeg ville ødelegge karrieren din.
Jeg lurte deg hele tiden, Dr Grey.
Og jeg ville se utfallet.
Du var redd, William.
Døden er skummel. Jeg ville også vært redd.
Det ville vært godt å ha et vennlig ansikt i mengden...
Når de dreper meg.
Jeg planla hele kvelden... I går kveld. En ordentlig date.
Det var en klar natt, en av de fem Seattle får hele året.
Jeg ville ta deg med til West Point Lighthouse,
og vi skulle se på nordlysene sammen.
Jeg hadde en date planlagt.
Jeg vil ha en ny sjanse.
Jeg vil at du skal gi meg en ny sjanse.
Du har noen problemer.
Du har noen store problemer.
Ja.
Ja... Ja, jeg har det.
Vil du gå ut med meg likevel?
Ja.
- Hei. - Vær så snill å gå.
- Nei. - Lille-Grey...
Jeg heter ikke Lille-Grey. Jeg heter Lexie.
Jeg er lei for at jeg brakk...
Jeg er lei for at jeg skadet deg.
Og jeg er lei for at du er ydmyket.
Men jeg drar ingen steder.
Jeg har en venn som står på vakt utenfor.
En god venn. Og siden ingen kommer til å komme inn,
så vil jeg klatre opp i senga med deg og stryke deg over håret.
Fordi det er det jeg ville likt hvis det var jeg som var skadet.
Hvordan går det?
Vi var så sene til å sette inn organene.
Mellom væskeansamlingen i hjernen og krasjen,
vet vi ikke hvilken skade det gjorde for hjernen hans.
Vi vet ikke engang om han kommer til å våkne.
Jeg tråkket over en grense i dag.
Jeg satte lisensen min i fare.
Jeg tråkket over en grense.
Jeg også.
Himmelen. Helvete. Limbus.
Ingen vet egentlig hvor vi drar...
Sitroner.
Bestefaren min løy ikke likevel.
Eller hva som venter på oss når vi kommer dit.
Men én ting vi kan si med absolutt sikkerhet...
Jackson?
Kan jeg få litt vann?
Er at det finnes øyeblikk som tar oss med til et annet sted...
Jeg vet at du ikke forstår meg.
Jeg forstår ikke meg selv.
Jeg ville vise ham medlidenhet.
Det er derfor jeg dro.
Det er grunnen.
Og det var grusomt. Det var grusomt.
Det er greit.
Det går bra.
Hun er i bilen og klarer ikke slutte å gråte.
- Fridde du? - Nei. Hun dro på Williams henrettelse.
Øyeblikk med himmel på jord.
Og kanskje er det alt vi trenger å vite, foreløpig.